Archibald

(Ark-I-Bald) En gammal och mäktig Nekromantiker som har uppnåt odödlighet genom en hemsk ritual som förvandlade honom till en odöd. Det finns inget han inte kommer att göra för att uppnå sina mål även om det kommer att kosta hela Âden.

Tropes

 * Crowning Moment of Awesome : Exempel: Då han övertog Abbatia, det största magitornet i världen.
 * You Have Outlived Your Usefulness : Exempel: Då han Archibald dödade en av sina Skuggväktare.
 * Pyrrhic Villainy: Exempel: Då han äntligen lyckades döda ärkemagikern, men fann att det inte var värt det.

Ras
Odöd, han var en människa innan han genomförde sin ritual.

Yrke
Diabolisk Magiker.

Bakgrund
Archibald Stålhjärta föddes 157 F.St. i Kihem i Teralveus där han vid 7 års ålder visade tecken på magi och skickades därför till Abbatia för att skolas i magins konst.

Väl i Abbatia så imponerande han sina lärare med sitt hårda studerande och sin talang för magi.

Archibald var en stolt magiker och tyckte att magiker var klart en utveckling från den vanliga dödliga och att det var solklart att magiker borde vara de som styr.

Fast än Archibald var en mycket duktig elev så fanns det en person som alltid lyckades att göra bättre, hans namn var Garrick och vad än Archibald gjorde så var Garrick ett steg före honom. Detta ledde till en rivalitet i alla fall på Archibalds sida eftersom han var avundsjuk på Garrick, Garrick var välomtyckt av alla, Archibald var inte specielt omtyckt på grund av sin otrevlighet och Garrick behövde knappt studera men fick ändå högsta betyg, Archibald var tvungen att slita som ett djur för att uppnå samma nivå som han. Ett av Archibalds stora mål i livet var att slå Garrick och bevisa att han var den bättre magikern, och han var villig att göra allt som krävdes för att lyckas.

Archibald avslutade sin period som lärling vid åldern av 38 och då stannade han för att studera på egen hand i Abbatia, det var under denna tid Archibald insåg att inte ens magiker var perfekta, de var faktiskt väldigt felaktiga.

De var tvungna att äta och sova precis som andra vanliga och de dog lika lätt av sjukdom eller våld och om de överlevde det så var de bunda att dö av ålder för eller senare.

Så han började att försöka att lista ut hur man skulle kunna förbi gå dessa små saker och så kom han på det, de odöda behövda aldrig sova eller äta, de tålde otroliga mängder våld och om man behandla de rätt så kunde de vara för evig, det vara bara ett litet problem, att bli återväckt som odöd betydde att man skulle vara en hjärnlös tjänare utan en egen vilja.

Det tog inte lång tid fören Archibald började experimentera med både de levande och de döda för att lyckas med hans dröm. Dock år 195 F.St.så var han tvungen att fly Abbatias salar efter ha blivit tagen på bar gärning med sina experiment, han flydde knappt med sitt liv i behåll och svor hämnd på magikerna i tornet för att de vägrade att förstå hans dröm och specielt på Garrick som var den som kom på han.

Han gömde sig i en bortglömd dvärg-gruva där han fortsatta med sina experiment ostört under många år.

Efter 20 år i mörker så var ritualen klar, allt som saknades var tre ingridienser och Archibald visste precis vars han skulle hitta dem.

Han begavs sig till en liten byn kallad Vanby där det ryktades om att det bodde en mäktig magiker, en magiker som Archibald kände i sin ungdom.

När han väl kom dit så söker han up magikerns hus och dräper magikerns hustru och dotter efter det så fångade han deras själar och satt sig för att vänta på den sista delen.

Sent på kvällen så återvände magikern och han och Archibald började en episk strid som varade i flera timmar dock så föll magikern tillslut, och Archibald tog med hans kropp

glad över att han äntligen skulle få sitt pris och att han hade visat sin rival att han var den bättre magikern.

375 F.St. Så anföll Archibald magi tornet Abbatia med en enorm arme av odöda i hopp om att få tillgång till dess otroliga magiska kunskap, efter en lång och hård strid så lyckades Archibald inte bara slakta majoriteten av alla magiker i tornet han besegrade även dess Ärkemagiker i en episk strid som förstörde de mesta av tornet, han fick dock inte njuta av sin seger specielt länge, för kort därpå blev han förintad av en magiker som kom från ingenstans, en magiker vid namn Ahcci.

Utseende
Archibalds riktiga utseende vet ingen om eftersom hans riktiga kropp är för längesen förstörd, men han har bott i många kroppar små som stora, kvinnor som män.

Det som han dock alltid ¨utsmycker¨ sina kroppar med är väldigt långa svarta mantlar med hög krage och om han vistas länge i en kropp så försvinner dess pupiler och lämnar bara en vit kall blick.

Personlighet
Archibald har under sin långa tid fått en väldigt stolt och arrogant syn på det mesta, han vet och gör bäst, alla borde lyssna på honom för då lär man sig mest,

dödliga är i hans syn inte mer än djur, deras enda syfte i livet är att dö av hans hand, han är mycket stolt och har svårt att ta order eftersom han är van att vara den som styr, han är dock intelligent nog att lägga undan sin stolthet när det gynnar honom.

Han tror inte på onödigt våld och dödar bara när han anser att någon förkännar det (Hans definition på rätt och fel är dock inte riktigt som alla andras)

Rollspelshistoria
1. Fångade Sol och Ateli för att använda dem till en ritual, det går dock inte som planerat.

2. Sol räddar Archibald ur Sun'ai där Take dör i en strid med Archibald.

3. Archibald och Sol har en kort allians som slutar i en strid som ingen av dem vinner.

4. Archibald sluter ett kontrakt med Skuggorna och anfaller Abbatia men under striden så väcktes hans mänskliga sida igen och han tar över tornet som Ahcci.

5. Archibald kommer tillbaks då han och Ahcci blir slitna i två av Skuggorna när Ahcci går med på att följa med dem i utbyte mot att de inte rör barnen i tornet. Archibald springer då iväg och för att befria några av Skuggornas allierade, han misslyckas dock när Alvin lyckas ta sig igenom portalen han öppnade för sig själv och förintar honom.

Bekantskaper

 * Sol
 * Ateli (Död)