De Högas Sång

Ut De Högas sång, Alprerium Chourem (egentligen; De högföddas sång). Okänd författare.

Jag har blivit kallad både galen och fördärrv, men jag håller min talan kvar. Som jag redan sett har jag genom bergen vandrat för att möta de skygga Vovinerna. Det går inte att ta miste att dessa varelser engång var som oss. Ta mitt ord för det! Efter att ha badad i Serconisernas (Drakarnas) blood måste deras skinn ha druckit necktarna och väckt besten innom dem. Först kunde jag inte tro att det var något annat än serconmagi, men efter alla mina resor kan jag så tydligt se att mitt blod är svagt. Människan, Teras ras är den med ett svagare blod. Jag mötte Volatis folken - en resa som inge länger tror mig på - men vid Tala jag svär att så är sant. I deras skräckin jagande puppiller såg jag också en spegel. Det måste också engång varit som oss. Och hör när jag svär, jag funnit orsaken till Kihems många häxmästare. Asina son av Isden son av Raning, visade mig för att i Kihem finns det mer Ompherios än i något annat land. Det är som Teras ras tycks så lätt absorbera vad än som läggs på des skinn. Men detta svagheten av blod är i min ringa åsikt inte någon svaghet. Skola inte mitt namn förkastas kommer det leva i evighet efter denna insikt. Med min kunskap kan vi skapa den högsta av alla raser.

//...//

I sökandet på flera svar fann mig fortfarande ett faktum mig förbryllad. Varför tyckes halva-alfdjur födas, om en sådan parade sig med en av Teras ras? Borde inte miss-stycket som föddes ha alfdjurets enda styrka? Varför tycktes bara deras svagheter absorberas i miss-styckets? Efter vidare studier kom jag till slutsattsen - Teras Ras tycks bara vältra till nytta, i krafter som vidare bar rasen. Till min förskräckhet insåg jag plöttsligt varför alfdjuren så lätt kunde ampassa sig till Teras samhällen - de är blott våra förfäder. En smuttsig del av vårat arv som vägrat, på grund av envishet och tröghet, föja med oss andra. Teras Ras främjer inte individen - den tycks sträva efter att endag nå ända till Eylerï en blå. Alfdjuren må leva i evighet - men varje barn som födds in till Teras Ras, är ett steg närmare perfektionism. Medans alfdjurens avkommma tyckes lika missampassade som dess fader.